x4_Romania



POVESTEA UNGARIEI Prof. inv. primar LAURA POPESCU In sfarsit a sosit si ziua mult asteptata, ziua plecarii spre micul oras Kiskunhalas. Dupa un drum lung, dar nu foarte obositor deoarece am facut escala la Arad, am poposit intr-un orasel de provincie unde am servit masa de pranz. Cu toate ca Morahalon nu se afla la o distanta mare de granita cu Romania, am observat cu totii o imbunatatire a stilului de viata. Aici, majoritatea locuitorilor se deplaseaza cu bicicletele, iar orasul este curat si plin de flori (in special lalele). In Kiskunhalas am ajuns in jurul orei 15.00 (21. 04. 2010). Ne-am cazat la o pensiune termala care ne-a oferit tot confortul de care aveam nevoie. In ciuda tuturor lucrurilor bune care ni s-au intamplat si a bunei-dispozitii care plutea printre membrii grupului nostru (profesori si copii), incepea sa se faca simtit stresul primei intalniri cu gazdele noastre din Scoala Catolica ,,Szent Jozsef”. Intrebari de tipul: ,,Cum ne vor primi?”, ,,Vom reusi sa comunicam in limba engleza’’, ,,Vom face fata cerintelor ?’’, ,,Ne vom face intelesi ?’’, etc, erau pe buzele tuturor. La ora 17.45, asa cum era planificat, ne aflam in fata scolii mai sus mentionate. Inca de la primul contact cu vecinii nostri ni s-au spulberat toate temerile. Am fost primiti cu caldura, ca intr-o familie, la fel ca si ceilalti oaspeti veniti din Cehia si Polonia. Copiii au facut cunostinta cu gazdele care ii asteptau cu emotie. La cina, membrii echipelor din fiecare tara s-au prezentat si ni s-a inmanat programul intregii perioade. A doua zi, pe 22. 04. 2010, de Ziua Pamantului, imbracati in verde, am fost primiti in holul scolii de un cor de copii. Apoi am asistat la o ora de abilitati practice la clasa a II-a. Ceea ce m-a impresionat a fost faptul ca am fost asezata in banca, printre copii, mi s-au dat materiale si am lucrat cot la cot cu ei. Atat ,,colega mea de banca’’, cat si ceilalti prichindei incercau sa-mi explice ce am de facut. Am simtit ca fac parte din acel colectiv, chiar daca nu vorbeam aceeasi limba. In orice caz m-am descurcat grozav si am primit cadou castronelul si bratara lucrate de mine. Dupa aceasta experienta deosebit de placuta, am trecut la o alta : prezentarea scolii. Toate salile de clasa sunt decorate cu planse si obiecte facute atat de elevi ,cat si de profesori. In fiecare clasa se afla cel putin o chiuveta, precum si un cuier cu prosoapele copiilor. Fiind o scoala catolica, in incinta ei se afla si o capela. In afara salilor de clasa, au laboratoare bine dotate, atelier pentru baietii claselor V-VIII, sala de sport mare si sala de mese cu bucatarie proprie. In jurul orei 12.00 ne-am imbarcat, cu mic cu mare, in autobuz si am plecat spre iesirea din oras unde ne asteptau patru carute trase de cai. Plimbarea cu caruta, spre o rezevatie naturala, a fost o experienta deosebit de placuta si amuzanta. Si asa cum era normal, de Ziua Pamantului, am ajuns in mijlocul naturii unde ne asteptau ,,rangerii’’. Acestia erau cei care se ocupau de aceasta zona mlastinoasa, devenita rezervatie naturala. Aici ni s-a prezentat zona, dupa care s-a organizat un concurs intre tarile participante. Ni s-au dat doua fise cu imagini ale unor plante si animale care traiesc in acest perimetru si noi trebuia sa le cautam si sa le fotografiem, cu un singur aparat. Ne-am luat rolul in serios si, alaturi de partenerii unguri ai copiilor nostri, am indeplinit sarcina cu brio, obtinand chiar locul I. In timpul plimbarii prin rezervatie, rangerul care ne insotea a reusit sa prinda o pasare, specifica zonei si ne-a oferit o lectie de stiinte, in direct : i-a prins la picior un inelus cu un cod de identificare, i-a analizat penele, invatandu-ne cum sa-i stabilim varsta, a cantarit-o, apoi a redat-o naturii. Masa am luat-o tot in mijlocul naturii, impreuna cu toti ceilalti participanti (cehi, polonezi, unguri). Am servit mancare specific ungureasca, pregatita in cuptoare de pamant aflate in mijlocul campiei. Drumul spre pensiune a fost la fel de placut, insotit de cantece romanesti, unguresti, dar si englezesti. Dupa un dus bine-meritat si schimbarea toaletei, a urmat ,,cina oficiala’’, intr-un restaurant cu specific unguresc. Aici ne-am intalnit doar cu profesorii cehi, polonezi si unguri. Copiii au participat la diverse activitati organizate de familiile gazda. A fost o seara relaxanta, in care fiecare a schimbat pareri si impresii acumulate pana in acel moment. Ziua de vineri, 23. 04. 2010, a inceput cu o vizita la Catedrala din Kiskunhalas, unde am ascultat cantece bisericesti cantate, la orga, chiar de un profesor de la ,,Szent Jozsef’’. La scoala am asistat la doua activitati : tehnologie-cls. a V-a si matematica-cls. a IV-a. Activitatile au fost deosebite, prin faptul ca, atat elevii cat si profesorii, sunt foarte relaxati, iar noi, profesorii asistenti din tari diferite am fost implicati in activitatile copiilor. In jurul orei 10.00 am plecat cu totii spre Szeged. Plimbarea prin acest oras de pe malul Tisei, mi-a dat impresia ca ma aflu in Brasov. In acea dupa-amiaza, profesorii din sase scoli din Kiskunhalas, inclusiv Scoala ,,Szent Jozsef’’, au organizat un campionat de baschet. Am participat si eu, atat ca jucator cat si ca spectator, impreuna cu colegul meu Cristinel Andone. M-a impresionat ardoarea cu care jucau, felul cum am fost primiti noi, ca straini, in mijlocul lor, precum si prieteniile care s-au legat, indiferent daca erai castigator sau pierzant. Mi-am dat seama ca aceste competitii sportive se organizeaza regulat si, mai tarziu, am aflat ca se fac campionate si de handbal si fotbal. La ora 19.00 am fost asteptati in scoala in care s-a organizat si campionatul de baschet, pentru a asista la un concert sustinut de elevii unei scoli de muzica. Nici de aici nu am plecat decat cu sufletul implinit si zambetul pe buze. La petrecerea organizata in sala de mese a Scolii Catolice, la care au participat alaturi de profesorii gazda si cei care au jucat baschet, profesorii oaspeti din Cehia, Polonia si Romania, m-am simtit ca intr-o mare familie. Sambata, ultima zi de activitati, a inceput cu cateva ore libere. Fiecare a avut libertatea de a-si face programul pana la ora 15.00. Eu, impreuna cu colegii mei, am ales sa vizitam orasul Kiskunhalas. Nici aceasta activitate nu ne-a dazamagit. Am incercat sa prindem in fotografii frumusetea micului orasel, pomii infloriti si lalelele care impodobesc orasul, precum si linistea si relaxarea oamenilor. Pentru ca ne mai ramasesera doua ore libere pana la urmatoarea intalnire, nu am ratat ocazia de a merge si la Baile Termale. La ora 15.00 am plecat, impreuna cu prietenii nostri din celelalte tari, la Muzeul de Macrameuri. Am asistat la modul de realizare a lucrarilor si la o prezentare Ikebana (arta de a aranja florile) facuta chiar de doi japonezi. Se apropia sfarsitul intalnirii. Festivitatea de incheiere a inceput in curtea scolii unde, pe ,,Aleea Comenius’’, fiecare tara a plantat cate un copacel. Dupa aceasta activitate s-au tinut discursurile de final. Festivitatea a continuat in sala de sport unde, alaturi de o formatie de dansuri populare, am invatat dansuri traditionale unguresti. Petrecerea de final s-a desfasurat in curtea scolii alaturi de copii, profesori si parinti, unde, dupa o masa copioasa, am asistat la o piesa de teatru cu titlul ,,Povestea berzelor’’, in care actorii erau copiii din cele patru tari participante la Proiectul Comenius ,,Virtual Eden’’. In final, fiecare copil si profesor din Romania Cehia si Polonia, si-a scris gandurile, impresiile pe o floare realizata din carton colorat. Fiecare floare a fost lipita intre ramurile ,,Copacului Prieteniei’’ din holul Scolii ,,Szent Jozsef’’. La plecarea spre Romania copiii s-au despartit cu ochii in lacrimi de colegii care i-au gazduit. S-au legat prietenii trainice intre acesti copii, care numara saptamanile ramase pana la urmatorea intalnire. Noi, profesorii ne-am ales cu o experienta deosebita, care ne va influenta, intr-un mod pozitiv, activitatea la clasa. Mult timp, de acum inainte, vom povesti despre ceea ce am vazut si despre oamenii cu care am lucrat. ........................................................................................................................................................................................................................................................... ** MOBILITATE IN UNGARIA – KISKUNHALAS ** IN CADRUL PROIECTULUI COMENIUS “ VIRTUAL EDEN” 2009-2011 Prof. inv. primar SILVIA POTORAC Am asteptat cu mare bucurie ziua plecarii in Ungaria, fiind prima mea iesire peste hotarele Romaniei. O usoara strangere de inima nu mi-a dat pace mult timp, stiind ca va trebui sa comunic in limba engleza, cu necunoscuti, lucru pe care nu l-am facut niciodata cu adevarat. In 20 aprilie, toata echipa Romaniei s-a pornit pe drumul spre orasul Kiskunhalas din tara vecina. Traseul de aproape 800 km a fost parcurs in doua zile. Noaptea de 20 aprilie am petrecut-o in tara, la Arad, la Pensiunea “Olimpia”. Premisele erau bune: toata lumea era sanatoasa, vesela, “hotarata sa iasa totul bine”. Am pus la punct ultimele detalii: doamna director Georgeta Tudor, coordonator al proiectului pentru scoala noastra, a cerut ultimele pareri colegilor participanti legate de discursul de deschidere pe care-l avea de sustinut in ziua urmatoare. Emotii mari, emotii mari, dar totul era bine. Miercuri, in jurul orei 10, am pornit spre Ungaria, nu inainte de a deschide sesiunea foto din aceasta mobilitate: poze in fata pensiunii, poze in fata microbuzului, poze cu profesorii, poze cu elevii, poze cu profesorii si elevii, cu elevii si domnul diriginte etc. Trecerea granitei a fost usoara, fara probleme, fiind “dotati” cu toate actele necesare. Primii zeci de kilometri in Ungaria ne-au dat senzatia ca inca suntem pe pamant romanesc: peste tot scria in ungureste, dar si in romaneste. Am oprit in orasul Morahalon pentru a lua pranzul. Am fost serviti cu promptitudine, mancarea a fost foarte buna, ni s-a parut ieftina si portia suficient de mare pentru banii platiti. Apropo de bani: au inceput primele probleme legate de calculele si transformarile forinti- euro- lei. Am pornit spre orasul Kiskunhalas, unde am fost cazati la un hotel mic, foarte cochet, cu camere curate, mobilier nou, modern dar si clasic, dotate cu tot ce este necesar. In cursul dupa-amiezii ne-am deplasat spre Scoala Catolica “Sfantul Iosif”, cu nivel de studiu primar si gimnazial. Delegatia Romaniei a ajuns prima dintre cele trei delegatii care erau asteptate. Toti participantii, copii, parinti, profesori au fost primiti in holul larg de la parterul scolii, hol decorat special pentru pentru acest eveniment. Directorul scolii, d-l profesor Toth Tibor a fost cel care a deschis seria discursurilor, sprijinit prin traducere de prof. de limba engleza, d-l Zoltan. Am facut cunostinta cu cativa dintre profesorii cu care urma sa colaboram in zilele urmatoare, profesorii din Ungaria, Polonia si Cehia. Comunicarea a fost greoaie cu multi dintre ei, deoarece doar 1-2 membri din echipele lor cunosteau limba engleza. Am aflat mai tarziu ca echipa Romaniei a fost apreciata pentru faptul ca toti 10 au vorbit limba engleza, fiind singura echipa din cele patru care a demonstrat aceste abilitati de comunicare. Toata lumea era insa zambitoare si binevoitoare, prefigurand parca zilele placute care urmau sa vina. Dupa discursul directorului, au urmat discursul coordonatorului din Polonia si al celui din Ungaria si un scurt program artistic. Copiii s-au cunoscut cu partenerii lor, unii au fost incantati de la inceput, altii mai putin: lipsa posibilitatii de a comunica in limba engleza facandu-se simtita. Spre seara, in cadrul scolii s-a organizat o intalnire informala in cadrul careia fiecare dintre noi ne-am prezentat. Emotiile au fost mari, dar am facut fata cu bine. Coordonatorul din Ungaria a prezentat actiunile care se vor desfasura pe parcusul celor 3-4 zile si s-au distribuit programe profesorilor participanti. Am remarcat cu totii de la inceput: zile de lucru pline, de la ora 7 dimineata pana la 22-23. Dar se anuntau activitati la care abia asteptam sa participam. Miercuri 22 aprilie: Ziua a inceput de la prima ora a diminetii, conform programului: la ora 7.20 echipele Romaniei, Poloniei, Cehiei au pornit spre scoala, imbarcate in microbuzul Romaniei, microbuz care a fost pus la dispozitia organizatorilor, lucru apreciat de catre acestia. Toti participantii au fost invitati sa poarte haine de culoare verde, pentru a marca ziua de 22 aprilie, Ziua Pamantului. Ziua a inceput cu prezentarile facute de elevii din scolile participante. S-au prezentat ppt-uri despre tara, capitala, scoala din care provenea fiecare echipa. A urmat vizita prin scoala. Ne-au impresionat clasele bogat decorate, materiale didactice afisate pana in tavane. Bancute si scaune joase pentru elevii claselor I – II. Fiind scoala cu profil religios, domnul director ne-a condus spre o sala amenajata de cativa ani, o capela in care se desfasurau ore de religie sau locul in care se poate retrage oricine care are nevoie de liniste pentru a se ruga. Scoala era construita pe doua nivele, clasele nu foarte mari (unele mai mici decat cele din scoala noastra), dar si spatii largi care ofera posibilitatea adunarii unui numar mare de persoane. A urmat, conform programului, poza de grup, amintirea tuturor participantilor. Apoi am fost condusi spre statia de autobuz unde am fost imbarcati si dusi spre marginea orasului. Acolo.. surpriza ! Drumul urma sa fie continuat cu carute trase de cate doi cai. Cele patru carute, incarcate cu copii si profesori, au fost pornite spre zona din afara orasului. Caii erau nemaipomeniti. Inhamati cate doi la o caruta, dupa marime si culoare (de la alb, maro deschis, maro inchis, negru) parca stiau ca poarta in spate oameni dornici de a se cunoaste, de a se distra, de a se intrece. Dupa cateva zeci de minute, am ajuns pe o campie la marginea unei paduri si ni s-a spus ca acolo, in natura, vom petrece urmatoarele cinci, sase ore desfasurand activitati si concursuri. Vremea nu era prea buna, asa ca unii am cam strambat din nas. Fiecare echipa a fost preluata de unul, doi responsabili unguri care ne-au indrumat in rezolvarea sarcinii. Concursul, care a avut loc, a avut ca scop cunoasterea florei si faunei din zona. Modalitatea de rezolvare a sarcinii a fost fotografierea plantei sau a vietatii observate in natura in urma studierii unei fotografii. Mici si mari ne-am implicat in cautarea plantelor sau a vietatilor reprezentative din zona, iar fotograful in misiune, dl Prof Andone Cristinel a fost foarte solicitat pe parcursul celor 3-4 ore petrecute “pe campie”. Copiii si profesorii au avut parte de experiente de neuitat. Conducatorul ungur al grupului a prins pentru noi o mica pasare din zona, pe care am studiat-o cu totii. Am aflat ca numele ei este Catch Flyer – prinzatoare de insecte si ca este o pasara calatoare. Am primit informatii despre viata pasarii, am asistat la verificarea starii ei de sanatate, am observat cum ii monteaza pe un piciorus un inel pentru a se putea identifica pasarea si in anul urmator. Copiii au vazut cum se cantareste pasarea, ce semnifica faptul ca penele sunt tocite sau nu la varfuri. Tot atunci s-au putut observa o broscuta, o soparla, melci de mai multe feluri. Apoi am fost condusi din nou spre carutele care ne asteptau si am fost atentionati ca urma sa mergem pe un drum ingust, cu copaci desi ale caror crengi formau adevarate capcane pentru cei neatenti. A fost un alt moment in care s-au legat conversatii intre romani, unguri, intre mici si mari, conversatii intrerupte des de cate o creanga care ne lovea mai incet sau mai tare peste cap. Dupa aproximativ 30 de minute de mers, am fost invitati in “tabara nomada”, un foisor construit in mijlocul padurii, locul unde am fost invitati sa servim pranzul. A urmat apoi rezolvarea unui test cu intrebari legate de activitatile desfasurate pe parcursul zilei, test la care copiii si profesorii din fiecare tara s-au straduit sa raspunda cat mai exact. Era proba de concurs. In jurul ore 18:30 am ajuns inapoi la hotel unde ne-am pregatit pentru o cina festiva a profesorilor din cele patru tari. Am fost condusi spre un restaurant din marginea orasului unde am servit mancare foarte buna, la un pret mic, si toti am avut prilejul sa ne cunoastem mai bine partenerii din proiect. Ziua de 23 aprilie a inceput de dimineata prin vizitarea bisericii din vecinatatea scolii unde am fost primiti de parintele Jozsef Finta. Finalul vizitei a fost marcat auditiv prin interpretarea la orga care ne-a incantat. Ne-am deplasat pe jos la scoala unde am fost condusi spre a asista la ore. Eu am vazut ora de educatie fizica, ora de educatie tehnologica si matematica. Ora de educatie fizica de la clasa a III-a s-a desfasurat in sala mare de educatie fizica dotata corespunzator; ora de educatie tehnologica m-a impresionat prin faptul ca grupa de baieti a lucrat efectiv intr-un atelier dotat cu toate instrumentele si sculele necesare realizarii diferitelor obiecte; ora de matematica la clasa a II-a, nu foarte densa, a fost bine structurata pentru ca elevii sa intelegea jucandu-se cu biscuiti ce este impartirea si ce semnificatie are operatia de impartire. Dupa amiaza am petrecut-o in orasul Szeged, unde impartiti pe grupuri am facut shopping. Am admirat frumusetea parcului central, ne-am plimbat pe strazi care aminteau de Brasovul nostru. Am cautat produse specific unguresti pentru a le oferi drept cadouri celor de acasa. Nu pot spune ca m-au atras prea multe prin magazine deoarece marfurile de acolo le gasim si in tara noastra, la ei parca putin mai ieftine. Seara, in jurul orei 19 am participat la un concert de muzica instrumentala sustinut de elevi ai scolii de muzica la liceul din Kiskunhalas. Am fost delectati de copiii foarte talentati care au interpretat muzica clasica dar si moderna facandu-ne sa uitam de oboseala de peste zi. Ziua s-a incheiat cu o cina festiva pe care am luat-o in sala de mese a scolii, unde s-a servit o mancare ungureasca din carne de vita foarte condimentata si paste fainoase, alaturi de o bautura traditionala, palinca. Au urmat dansuri, conversatii, schimburi de pareri. Echipa Romaniei i-a invatat pe colegii din celelalte tari dansul romanesc, “Brasoveanca”. Le-a placut si cantecul “Dragostea din tei”. In dimineata din 24 aprilie, am hotarat ca e vremea sa vizitam orasul Kiskunhalas. Am batut stradutele, parcul central, cateva magazine si am ramas impresionati de curatenia, frumusetea locurilor, florile ce erau plantate peste tot, amabilitatea oamenilor. Parca toti se cunosteau, toti erau prietenosi intre ei, dar si cu noi. Parca toti erau o mare familie. Dupa amiaza am vizitat muzeul de mileuri “Lace House”. Am fost impresionati de priceperea si migala lucratoarelor, de calitatea operelor lor, caci erau adevarate opere de arta. In jurul orei 16:30 ne-am adunat in curtea scolii, unde s-a pus in practica “Aleea Comenius”. Fiecare echipa a plantat un copac, l-a udat, s-a fotografiat cu el. Coordonatorii au tinut discursuri, ne-am facut cadouri unuii altora, amintiri peste timp. A urmat invatarea unor pasi de dansi din folclorul Ungariei. Activitatea a avut loc in sala de sport sub indrumarea unor dansatori profesionisti. S-au inmanat premiile si diplomele pentru concursul de observare a naturii desfasurat cu doua zile in urma, concurs la care Romania a obtinut locul I. Seara dinaintea plecarii a fost la fel de vesela, copiii, profesorii si parintii participand la o cina de incheiere a activitatilor. Se aratau primele lacrimi, se faceau planuri pentru intalnirile viitoare, se schimbau adrese de mail, deoarece era ultima seara impreuna. Dimineata de duminica 25 aprilie a fost trista pentru toti participantii deoarece ne-am luat ramas bun de la prietenii pe care ni i-am facut. Copiii s-au imbratisat cu partenerii lor unguri, parintii au fost bucurosi ca au gazduit copii buni si cuminti din Romania si au ramas cu sufletul impacat ca si copiii lor vor veni in familii bune, in iunie 2011. A fost o experienta de neuitat, un prilej de a cunoaste oameni primitori si veseli cu o cultura deosebita. Am ramas incantata de ospitalitatea lor fata de noi toti, lucru care ne obliga sa fim la inaltime in continuare. .......................................................................................................................................................................................................................................................... On May 6th, with the support of the National Forests Agency Romsilva, a group of teachers and students in our school went on a trip to Comana Natural Park, which stretches on a surface of 25,000 hectares, to obseve not only a wide variety of birds and insects but also two protected species of plants: the wild peony and the thorn. It is said that the crown which was placed on the head of Jesus before his crucifixion was made from this type of thorn, being known as the Crown of Thorns.









Întâlnire de proiect - Kiskunhalas 21 - 25 aprilie 2010 Mulţumim PRIETENI pentru zilele minunate petrecute la Kiskunhalas Thank you FRIENDS for the wonderful days spent at Kiskunhalas.





Romanian students' mobilities
 * || Country || Hosts || Visitors || Teachers ||
 * [[image:hungary.jpg]] || Hungary || Judit Pente || 1. Bristena Nicolescu || 1.Georgeta Tudor ||
 * ^  || Węgry - Kiskunhalas || Tímea Nagy || 2. Maria Cană || 2. Mihaela Mladenovici ||
 * ||  || Csányi Szabolcs || 3. Nistor Teodor || 3. Cristinel Andone ||
 * || 21-25 april 2010 || Gregus Sándor || 4. Selea Alexandru || 4. Laura Popescu ||
 * ||  || Ferenc Horváth || 5. Virgil Tătaru || 5. Silvia Potorac ||
 * [[image:poland.jpg]] || Poland || 1. Alexandra Pocheć (8) || 1. Ana Văduva || 1. Mihaela Mladenovici ||
 * ^  || Jastrzębie-Zdrój || 2. Patrycja Kopczyńska (8) || 2. Irina Baicea || 2. Georgeta Tudor ||
 * ||  || 3. Marcelina Moczała (8) || 3. Miranda Mioc || 3. Lăcrămioara Dumitrache ||
 * || 29 may - 2 june 2010 || 4. Sebastian Kucaj (8) || 4. Marius Olaru ||  ||
 * [[image:czech.jpg]] || Czechy || 1. Radka Lajčíková || 1. Ana Maria Ciminian || 1. Georgeta Tudor ||
 * ^  || Dub nad Moravou || 2. Michaela Filípková || 2. Ileana Moise || 2. Viorica Dragă ||
 * ||  || 3.Pavla Janošíková || 3. Elysa Moisel || 3. Mariana Anghel ||
 * || 6-10 october 2010 || 4. Ondřej Hodinka || 4. Mihai Cernea || 4. Cristinel Andone ||
 * ||  ||   ||   || 5. Silvia Potorac ||
 * ||  ||   ||   || 6. Laura Poepscu ||
 * ||  ||   ||   || 5. Silvia Potorac ||
 * ||  ||   ||   || 6. Laura Poepscu ||









.

Evolutia plantei de la bobul de fasole pana la firul verde